"IUBIRE CU MULTE FEȚE"
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Una din cele mai mari averi din lume...
... își are originile în Franța secolului XVII, în Tourine.
Jean-Marc Clément era țăran, dar nu unul prea priceput.
Contemporanii spun că nu era în stare nici să combine apa cu pământul pentru a crea noroi.
Dar nici nu avea pentru ce. Odată, săpând la cartofi, a dat peste o ladă cu bani.
Se pare că aici își are originea expresia "sare norocul din pământ"
De aici încolo, Jean-Marc a recoltat bani.
La Paris, următorul Jean-Marc era tipul de om...
... care știa să scoată bani din piatră seacă..
Pe atunci baloanele erau în mare vogă.
Jean-Marc a cumpărat o fabrică de baloane și a prosperat.
Era un om întru totul pasionat, interesat de toate soiurile de forme rotunjite
A murit în 1777, lăsând o moștenire de peste 300.000 de franci.
Cauza morții a fost diagnosticată ca: "interes excesiv pentru forme rotunde".
S-a întâmplat ca al treilea Jean-Marc să dețină o fabrică de tunuri.
El livra armament armatei franceze.
Era atât de imparțial încât, zic unii, livra arme și inamicilor.
Afacerile sale au crescut mereu...
Până în ziua când fabrica de armament a sărit în aer.
De nefericire asta s-a întâmplat în una din puținele dimineți când Jean-Marc se afla la lucru.
A lăsat milioane și a fost primul Clement care a murit cu verticalitate.
Al patrulea Clement a continuat tradiția familiei.
Ceea ce înseamnă că a făcut o căsătorie calculată plus un viu interes pentru formele rotunde.
Acest viu interes a cauzat și la un duel. Oficial, acesta s-a terminat remiză...
... dar Jean-Marc, prudent, a întreprins după aceea o scurtă călătorie de studii La New York.
Cât a stat aici a intrat în posesia unui teren de 800 de acri...
... într-o zonă ieftină căreia îi zicea Wall Street.
S-a întors la viața veselă a Parisului...
... și legăturile sale cu diverse văduve bogate nu-i aduceau mai mult de un milion de franci pe an.
Al cincilea Clement era un om de clasa întâi.
Îi plăceau căile ferate. Prin 1855 deținea 43.
Îi plăceau și vapoarele. Avea un total de 19 linii maritime diferite.
Visele sale de mărire s-au năruit un an mai târziu...
... când negocierile pentru achiziționarea Oceanului Atlantic au eșuat.
Al șaselea Clement a fost un adevărat patriot.
A dus peste ocean Statuia Libertății...
... și a aranjat cu un oarecare domn Eiffel să ridice un turn pentru turiști.
La vremea aceea Jean-Marc avea monopolul oțelului în Franța. A murit în 1890 lăsând 400 de milioane.
Fiul său s-a apucat imediat să facă bani.
El dădu peste un ins care avea prin pod niște proiecte pentru o invenție...
Brevetul pentru această invenție i-a adus un venit solid stabil...
... mai mult decât suficient pentru a-i acoperi cheltuielile cu caii de curse și cu femeile...
... majoritate cazate pe iahtul "Harem".
Și, bineînțeles, a continuat pasiunea familiei pentru turnuri de metal.
Jean-Marc a ridicat vreo 700 de turnulețe lângă Waco, Texas.
A murit în mod misterios, la vârsta de 91 de ani la bordul iahtului "Harem lll".
După ce s-au scăzut datoriile de rigoare...
a lăsat o avere estimată la un miliard de dolari.
Ca o precizare pentru spectatorii care nu au un miliard de dolari...
să precizăm că dobânda la dobânda miliardului înseamnă 70.000 de dolari pe săptămână.
Acesta este biroul din New York al firmei Clement Enterprises.
Actualul Jean-Marc Clément pare a îmbina toate trăsăturile înaintașilor.
Atât cele bune, cât și, după cum zic unii cârcotași, câteva din cele rele.
Mi-a plăcut și una pe care am auzit-o ieri la Paris...
... despre un om care și-a învățat câinele să joace poker.
Numai că săracul câine era un jucător jalnic...
... pentru că, de câte ori avea cărți bune, dădea din coadă.
- Ce amuzant ! - Oh, asta-i grozavă !
- E nemaipomenit. - La revedere.
Știe să le zică ! Și felul în care le spune...
Bună. Sunt Coffman, de la relații publice...
A, da ! Domnul cu urgența.
Dl. Wales vă așteaptă.
Ce urgență îl privește pe dl. Clément ?
Acest articol din ziar, d-le. Cred că ar trebui să-l vedeți.
N-am citit azi dimineață niciun articol în care să fie vorba despre dl. Clement.
Acesta nu e un cotidian, d-le Wales. Este Variety, un ziar despre teatre.
Ce poate avea un ziar teatral cu dl. Clement ?
Vreți să citiți asta, vă rog ?
Ah.
- Vino cu mine. - Bine.
- Bună dimineața, George ! Veselește-ți ochii ! - Ce, iară ? Cât ?
- Nu socotești arta în bani ! - Eu da.
O, Doamne, asta e colecția Meister, pentru care au licitat Luvrul și Național Gallery !
- Ai licitat peste două guverne ? - Mi-a făcut plăcere.
Renoir-ul îl pun în apartamentul din Paris.
Matisee în biroul din Hong Kong...
... și pe Van Gogh..
Cred că s-ar potrivi perfect pe iaht.
- Vă salut ! - Oh, acesta e Alexander Hoffman... Coffman.
- Relațiile publice. Ale noastre.
Jean-Marc... Of !
E ceva serios. Îmi dau seama după cum respiră.
Cineva pregătește un spectacol în care vei apărea ca personaj.
Chiar ? Mă simt foarte flatat.
Ascultă aici:"Greenwich Village Revue caricaturizează pe scenă celebrități...
"Se va râde de figuri celebre precum Maria Callas, Elvis Presley, Van Cliburn...
și Jean-Marc Clément, alături de alții. "
- O să fi făcut de râs..
Te deranjează dacă Coffman ne lasă singuri o clipă ?
- Bineînțeles că nu, George. - Coffman...
Nu, nu ! Mă bine du-te pe acolo. Mulțumesc.
Știam mai demult că trebuie să se întâmple așa ceva.
Toate femeile cu care te afișezi în public... Ăsta e rezultatul.
Nu mă inhibă gândul să le scot în lume, George. Doar n-o să stea numai la interior.
Jean-Marc, tatăl tău nu mai e aici ca să susțină onoarea numelui.
L-am însărcinat pe acest tânăr...
... să aibă grijă ca numele tău să nu apară în ziare.
Vrea să-l iei foarte în serios. Începând din clipa asta.
Foarte bine, George. Și încearcă să nu-ți mai faci atâtea griji pentru mine.
Îmi fac griji pentru tine, de când erai în cristelniță la Notre Dame.
- Și asta o s-o fac mereu. Coffman ! - Da, domnule ?
Pentru ce ești plătit ? Ți se pare că astea sunt relații publice bune ?
- Nu, d-le. - Vreau să li se pună capăt.Ai înțeles ?
E o violare a vieții private. Dacă tu nu poți s-o oprești, o s-o fac eu.
- E corect așa, Jean-Marc ? - Absolut.
Mulțumesc. Dă-i bice !
- La revedere, d-le ! - La revedere, Coffman.
O s-o iau pe aici.
".. datorită faptului că au fost de acord să dizolve parteneriatul.. "
Poți folosi liftul privat.
- D-le Coffman ? - Da ?
Vă rog întoarceți-vă în biroul d-lui Clement
Da, domnule ?
Frumos, nu-i așa ?
O, da, foarte !
Coffman, pe mine nu m-ar deranja cine știe ce câteva glume făcute pe socoteala mea
... dar, dacă sunt amestecate și unele fete, treaba poate deveni serioasă.
Stai jos.
Ar fi bine dacă aș reuși să obțin interzicerea spectacolului ?
Păi, domnule, ați avea parte de multă publicitatea proastă...
... dacă ați face așa ceva.
Da, e posibil.
E un teatru foarte mic, nu ?
Nu sunt prea mulți amatori pentru spectacolele din afara Broadway-ului.
Da, dar dacă au succes, inși precum Ed Sullivan...
... folosesc unele părți în show-urile televizate.
Revistele Life, Look, Paris Match pot relua și ele câte ceva...
... mai ales când se pomenește numele dvs.
Mda... s-ar putea să-mi pese mai mult decât credeam.
Nu-mi place să fiu subiectul bancurilor.
Spune ! Ți-a trecut ceva prin minte. Zi !
Nu știu dacă veți lua asta în considerare, dar...
... ați vrea să asistați la o repetiție ?
- La ce ar ajuta asta ? - Ar toci acul înțepăturilor.
Ar fi dezarmant. Dacă le-ați arăta că aveți simțul umorului...
... că puteți râde de dvs. înșivă, ironia lor ar deveni jovială. Asta e părerea mea.
- Nu ar crede că e nepotrivit să o fac ? - E cu totul firesc s-o faceți.
Ați citit că e vorba de dvs. în spectacol și ați venit să vedeți cum își închipuie ei că sunteți.
O să se simtă flatați. Am fost agent de presă într-un teatru. Știu ce spun.
- Să mergem ! - Acum ?
- Au repetiții, nu ? - Da, domnule.
Timpul înseamnă bani și mie nu-mi place să risipesc nici una, nici alta.
Hai !
- Ăsta e un teatru ? - Fără scenă, cu publicul de jur împrejur.
Scuzați-mă.
E intrarea actorilor.
Luminițele astea sunt agasante ! Trebuie să le nimerești la fix.
Bagă albastru !
Lumina ! În regulă, copii ! Foarte bine ! E grozav. E chiar bine !
- Toate dublurile pe scenă ! - Elvis Presley-i, Van Cliburnșii,...
Maria Callasele, Jean-Marc Clémenții, sus !
Maria Callasele aici. Așa. Jean-Marc Clémenții, Elvișii, Van Cliburnii...
Coffman !
- Da, domnule ? - Invit-o la cină !
- La cină ? - Adu-o la mine.La ora opt.
Vrei să-l joci pe Clement, nu ?
Hei, e foarte bine ! Chiar cum faci acum !
- Ai chiar privirea lui stupidă. - Spuneți nu...
Tu nu semeni cu nimeni. Poți să te duci acasă.
Vino pe scenă, amice ! Ai ceva !
Hai, Elvișilor ! Să-i dăm drumul !
Formați grupuri de câte trei. Și voi, fetelor, Măriilor Callas...
- Hei, Coffman ! - Salut !
- Miller. - Al. Ce faci pe aici ?
Voi ăștia de pe Broadway n-aveți voie la teatre de astea mici.
Nu mai lucrez pe Broadway. M-am mutat în... hm.. industrie... relații publice.
Clemenții, vă rog ! Băieți, toți deodată !
Mișcă-te ! În regulă, da.
- Acum Presley ! Arde-o, Elvis !
Mulțumesc !
- Ajunge. - Scuză-mă, sunt Jean-Marc Clément.
- Mă întrebam dacă... - Zi altceva ! Dă-i drumul !
- Îmi cer scuze, domnule, mă tem că... - Ascultă-l !
E uluitor ! L-am văzut pe Clement la știri. Ești leit el !
Vino aici ! Vreau să-ți arăt ceva.
Așează-te aici, lângă omul ăsta.
Nu, treci la mijloc.
Așa. E în regulă. Ei, nu e prea rău, nu ?
- Fără nicio îndoială - OK. Ia-l, Kerry.
Tu, de la mijloc, nu te mișca de aici. Voi doi, liberi !
Acum vreau să-i văd pe Van Cliburnși.
- Chiar ești francez, nu ? - Da.
Taman așa...
- Ești de mult aici ? - Mă duc și mă întorc.
Familia mea e transatlantică.
Asta e bună pentru rol.
Am auzit că vor să facă din el un idiot.
- Din cine ? - Clément.
Asemănarea asta mă uimește.
- Dar, bineînțeles, tu ești mai drăguț. - Mulțumesc.De ce crezi asta ?
Nu-l vezi făcând altceva decât să se urce în mașini sport...
- ... cu câte o fată după el. - Nu-ți place asta ?
N-am nimic împotrivă, dar, când te gândești câte ar putea să facă cu toți banii lui..
Aș vrea să profit că ești în trupă și să vorbesc franțuzește...
- Aș putea exersa cu tine. - Oh, ești studentă ?
Nu, la seral. Vreau să-mi iau diploma de liceu.
- Ce vrei să faci cu ea ? - M-am săturat să fiu o ignorantă.
Sunt pe dinafară la discuțiile culte.
Presupun că ai de gând să-l joci pe Shakespeare și pe tragicii greci...
Nu ! Prefer genul ăsta de spectacol.
Ești șomer de multă vreme ?
- Șomer.. nu.. eu... - Scuze. Nu vreau să te jignesc...
... dar am observat cum te-ai prefăcut că nu vrei slujba asta.
Mi-am închipuit că ești destul de disperat.
Ai spirit de observație...
- Ce croșetezi ? - Încă nu m-am hotărât. Îmi ocup mâinile cu ceva.
Hei, amice, am nevoie de cartea de membru al asociației actorilor.
- Ce carte ? - Nu trebuie să fii în asociație.
- Te pot angaja ca amator. - În regulă.
- Fă-o așa, Jimmy ! - În regulă. Cum te cheamă ?
Mă cheamă Jean...
Destul de jenant... Numele meu îi intrigă pe unii..
De ce ? Care e ?
Alexander.
- Doar nu Alexandre Dumas ? - Îl știi pe Alexandre Dumas ?
Am vorbit de el la școală. A scris "Cei trei muschetari". E un nume drăguț.
- S-a nimerit să fie și numele meu. - OK, Al.
Alexander Dumas ?
- Ce mica-i lumea ! - E un nume foarte obișnuit în Franța.
Sper că mă vei ajuta. N-am mai fost niciodată pe o scenă.
- Știu. Îi recunosc de la o poștă pe cei de dinafara teatrului.. - Cum ?
De regulă, după felul în care se uită la fetele îmm costum de repetiție.
- Și cum se uită cei din interior ? - Nu se uită.
O fată ar putea umbla goală pușcă prin culise...
... și nimeni n-ar întoarce capul.
Aceiași fată, într-un birou, complet îmbrăcată, n-ar ști cum să scape...
... de asalturile unei cete de funcționari.
Care-i problema cu voi, oameni buni, de fapt ?
Cred că noi suntem normali. Voi aveți probleme.
Dacă te interesează, aș putea să-ți vând un pont despre cum să-l joci pe Clement.
- Da, sigur, sunt aici ca să învăț. - Încearcă să fii mai arogant.
Vreau să spun că el nu pare deloc sensibil, așa ca tine.
Serios ? Întotdeauna am avut impresia că Clement e un om sensibil.
- Desigur, nu am de unde să știu... - Nu, nu, am întâlnit tipi de ăștia.
Trebuie să fii mult mai brutal, știi ?
N-am auzit pe nimeni să spună că Jean-marie e brutal...
De exemplu, un bărbat ca tine dă peste o fată ca mine.
- Te simți cam nesigur pe tine, nu ? - Da, cred că da...
Mi se pare normal. Sunt o fată. Te întrebi dacă îmi place de tine.
Ești un pic nesigur. Îmi pari chiar un pic nervos.
N-aș zice că am fost nervos...
E în regulă. Îmi plac astfel de bărbați.
Dar atunci când Clement întâlnește o fată...
... se așteaptă ca ea să pice lată de cum îi aude numele.
Ei, cam așa fac. Adică, îmi închipui...
Sigur, dar de ce ? Banii, nu ?
Habar n-am. Poate femeile îl găsesc atrăgător.
Încântător ! Le lasă baltă după două întâlniri și mai are încă cinci în aceiași săptămână.
Doamne, nu prea ai multă experiență cu femeile, nu ?
Păi, mi-ar place să cred că am...
Dacă vrei să arăți ca omul pe care îl joci...
... ține minte asta: Clement nu e altceva decât un păduche bogat.
Când o să te urci pe scenă, relaxează-te și apoi spune-ți așa: "Sunt un păduche".
"Sunt un păduche, sunt un păduche"
Încearcă !
Sunt... Cred că faci o mare greșeală, duduie !
- Asta e ! E foarte bine. - Ce e foarte bine ?
Felul în care mă privești de sus în jos și-mi spui "duduie". Parcă chiar ai avea vreo 50 de milioane.
- Chiar ? - Pentru o clipă ai părut un adevărat nabab.
Mă bucur că spui asta.
N-ai vrea să iei cina cu mine ? Mă înveți atâtea lucruri. Aș vrea să aflu mai multe.
Nu pot. Am timp doar pentru o gustare. La șapte am geografie.
- Dă-mi și mie o casă...
- Nu-mi spune că-i beat ! - Dacă e, l-am concediat.
Bună, scumpo !
Tony Danton ! Eu îs ăla !
Tony Danton.
Tony ! Tony, ești bine ?
Iubirea are multe fețe...
- Ești un zăbăuc ! - Iartă-mă, Mandy.
Glumeam și eu...
Foarte amuzant ! M-ai îmbătrânit cu zece ani !
Pe uscat nu pot fi mai amuzant de atât.
Ai vreun număr comic scurt ? Avem nevoie de așa ceva pentru pauză de schimbat costumele.
- Un compozitor a făcut una bună. - OK, s-o auzim !
Asta e "Plângerea unui cântăreț pop"
Amuzant, dar cât vrea compozitorul pe ea ?
- 75 dolari. - O luăm, dar mai tocmește-te.
Copii, dacă auziți bancuri, comicării, aduceți-le aici !
- Putem folosi câteva în pauzele dintre scene. - OK, asta-i tot pentru azi.
Mâine dimineață la ora 11 fix.
Scuzați-mă !
Am o glumă care s-ar putea să vă placă.
S-o auzim.
Este despre un tip care și-a învățat câinele să joace poker.
Dar bietul câine era un jucător jalnic,...
pentru că ori de câte ori avea cărți bune...
... dădea din coadă !
Nu te lăsa descurajat ! Glume noi ! Mâine la ora 11.
- OK, stinge luminile ! - Glume noi !
Ne vedem mâine la repetiție la ora 11 fix.
Fac chestia asta întotdeauna când știu poanta de dinainte.
- Mandy ! - Mulțumesc.
- Vii ? - Vin.
Iau eu asta.
- Ai luat totul ? - Da.
Cum de știau toți gluma aia ?
Cei din show business știu bancurile, d-le Clement.
De asta le cumpără pe cele noi.
Am numărul de telefon al fetei de la administratorul teatrului.
Domnule ? O să încerc s-o aduc la dvs. la ora opt.
- O să încerc să vin cu fata... - Nu, nu, are geografie.
A, da... da...
Câte ore durează repetițiile astea de obicei ?
Întreaga zi, domnule. Câteodată și toată noaptea.
Când au timp pentru... of..
Își fac timp. Nu, mulțumesc, domnule.
- Bineînțeles, au duminicile. - Duminică ? Azi e doar marți.
Poate ar fi bucuroasă să chiulească de la ore, dacă i-aș spune că sunteți Jean-Marc Clement.
Nu sunt chiar așa de sigur. Nu are o părere prea bună despre Jean-Marc Clement.
N-am mai pățit așa ceva. Agasant.
Vreau să-mi cumperi o glumă.
- Mă iertați domnule, ce anume ? - Vreau o glumă originală. Ceva superb !
Îl cunosc pe unul dintre cei mai buni autori comici, Charlie Lamont. E destul de scump.
Bine. Du-te la lnvestors Național Bank. O să iei de acolo 1000 de dolari.
Să fii mâine dimineață la mine la birou cu o glumă nouă, dar asigură-te că e absolut inedită.
Nu cumpăr niciodată second hand.
Scuzați-mă domnule, doar ca să știu, aveți de gând să intrați în distribuția acestui show ?
Probabil pentru câteva ore...
Nu e altă cale. În mod sigur nu pot aștepta până duminică.
Sunteți sigur că puteți gândi aici d-le Lamont ?
Petru un miar aș putea gândi și într-o mină de cărbune.
Aici lucrez cel mai bine. Acasă am cinci copii. Care-i situația ? Cine-i tipul ?
Un mare industriaș, în confecții. Are de ținut un discurs în Miami.
Trebui să fie o glumă nou-nouță !
E ușor să fie nouă, e mai greu să aibă și haz !
N-ați putea să vă grăbiți ? Nu cred c-o să mai am puterea să livrez bancul.
- Eu unul sunt un amator al sporturilor de iarnă. - Nu pleca nicăieri. Sunt cel mai bun.
Până și cei care scriu în numele altora vin la mine. Acum, hai să vedem...
Mă bucur foarte mult că vă place, domnule !
- Da, e chiar amuzant ! - A venit Wilson cu raportul.
- Bună dimineața, Wilson. - Bună dimineața, sir.
- Dă-i drumul, Wilson ! - D-șoara Amanda Dell. Dell e numele ei de scenă.
Numele de familie: Delson. Necăsătorită, cetățean american prin naștere.
- Ocazional...
Ocazional are întâlniri, dar cel mai des este văzută cu Tony Danton, actualul partener de pe scenă.
Niciodată nu m-am gândit că unii fac bancuri pentru bani...
... deși îmi închipuiam că vin ele de undeva.
Să înțeleg din asta că cumperi bancuri ?
Doar un banc, pentru repetiția de astăzi. Continuă, Wilson.
D-șoara Dell se întâlnește în particular și cu un alt bărbat.
- Nu este Tony Danton. - Oho, ce am spus eu !
El este, în mod evident, căsătorit și evită să fie văzut cu ea.Se întâlnesc la biserica St Timothy.
- Foarte ingenios. - D-șoara Dell intră când slujba e gata.
- Petrec o bună bucată de timp împreună. - De data asta nu-mi miroase a bine.
- Bună ziua, Wilson. - Să continuăm să o supraveghem ?
- Nu, intenționez să fac asta eu însumi. Mulțumesc. - Bună ziua, domnule !
- Te simți bine ? - Mă simt în regulă.
Numai că am pierdut ceva greutate, până am căpătat gluma aceea.
- Bună ziua, domnule. - Bună ziua, Coffman.
Poșta, d-șoară Manners. Și anulează-mi toate întâlnirile în următoarele..24 de ore.
Se întâlnește în secret cu un alt bărbat ! Jean-Marc, intri într-un scandal !
George, trebuie să o vezi !
Coboară în jos ! Absolut incredibil !
Apoi vine în față.
Ce vrea să facă ? Nu ai idee !
Și apoi dintr-o dată: "Eu sunt Lolita și nu am voie să mă joc cu băieții."
O să vorbesc la San Francisco. Da, pentru numărul doi, nu pentru numărul trei.
George, vrei să ai tu grijă de afacerea asta de la Londra ?
- Altceva ? - Bijutierul a trimis asta.
- Foarte drăguță ! - Pentru 10.000 de dolari, ar trebui să și fie !
Pentru cine e ? Pentru d-șoara Emerson ?
- Ați cerut ceva pentru d-șoara Phillips. - Sigur că da. O s-o duc eu.
Trimite-i d-șoarei Emerson niște flori și un bilet. O să mă ocup acum de corespondență.
- Bună dimineața ! - Bună dimineața, monsieur.
Pentru biroul din Cairo, te rog !
Te rog, George, Te rog... Nu-mi place să te văd îngrijorat.
- Sunt mai mult decât îngrijorat. - Nu fii !
- Pentru biroul din Paris. - Da, monsieur.
Dragul meu Dupard, cred că licențele de export sunt ușor de obținut.
De asemenea nu văd nici un motiv plauzibil...
Spune-i căpitanului Swanson că vreau să pregătească iahtul. O să avem un oaspete.
Jean-Marc, trebuie să mă ocup de unele treburi importante.
D-șoară Manners... aș vrea să-mi cumperi o pereche de pantaloni vechi...
Pantaloni vechi ?
- Da. Pentru biroul din Berlin. - Jawohl, mein Herr.
Dragă Schumann, nu are niciun rost...
Și o haină veche... și un pulover. Ceva ce poartă un actor.
Și spune-i căpitanului Swanson să aibă o grămada de hârtie și de creioane la bord.
Poate va vrea să-și facă temele.
Ce mai zici, Al ?
- Bună ! - Bună !
- Oh, n-ai dormit deloc azi-noapte ! - N-am putut. Cântecul ăsta nou mă ține treaz.
- Oh, salut ! - Bună.
Arăți ostenit.
- Oh, e minunat ! - Te descurci grozav, Tony.
OK, să-i dăm drumul ! Eliberați scena !
- Cum e cu geografia ? - Oh, e un chin !
Știai că în Haiti sunt 4 milioane de locuitori și că venitul mediu e de 25 dolari pe an ?
Închipuie-ți: două hârtii de zece și una de cinci pentru un an întreg !
Oh ! Ești...
- Ai neamuri în Haiti sau ceva... ? - Nu. Doar că am aflat asta...
De ce nu face nimeni ceva în legătură cu asta ?
De ce zâmbești ?
Nu știu ce altceva pot face. Pentru că... eu...
"Casa de amanet Four Square. "
- Amanet. - Nu te rușina.
- Păi.. - Fără fudulie goală ! Hai, fruntea sus !
Mă întrebam dacă n-ai putea să-mi mai dai câteva sfaturi pentru actorie.
Sunt sigur că m-ai putea ajuta.
N-am putea lua cina împreună deseară ?
Nu pot. Am mâine examen la istorie.
Trebuie să învăț. Stau rău de tot la istorie.
Din întâmplare, eu stau foarte bine la istorie.
Eu o să te ajut la istorie și tu o să mă ajuți cu actoria.
- Dar înainte de asta putem avea o cină plăcută... - Să faci ceva nou e ușor, mai greu e să fii amuzant.
- Adu-ți aminte ! Nu promit nimic ! - Charlie, fă-o pentru mine !
Spectacolul are nevoie de glume. Dacă-ți vine în minte ceva bun, ajută-mă.
- Avem nevoie de glume, Charlie. O să-ți fiu recunoscător. - Cum am zis: o să arunc o privire.
Bine ajunge ! O să o luăm de la început pentru dl. Lamont.
D-le Burton !
D-le Burton, aș vrea să vă spun altă glumă.
Las-o până după repetiție. Dl. Lamont e un om ocupat.
- Vă promit că e una pe care n-ați mai auzit-o. - Bine, da' zi-o repede !
În regulă, eliberați scena !
Un tip se duce la psihiatru.
Avea o felie de șuncă pe fiecare ureche...
... un șarpe încolăcit la gât pe post de cravată...
... iar pe cap o ditamai antenă de televizor.
"Doctore", zice, "am venit pentru fratele meu."
- Nu-i rea, n-am mai auzit-o. - Eu da !
Pungașule ! Las' că pun eu mâna pe tine !
- O să-ți rup... - Care-i problema ?
Pungașul ăsta a furat o glumă de 1000 dolari pe care scris-o ieri pentru unul din Miami...
Eu nu-mi înșel clienții !
Te dau în judecată pentru că mi-ai stricat reputația !
- O să lămurim asta imediat ! - Ai face bine !
- De unde ai luat gluma ? - Am cumpărat-o.
Cu cât ?
- 10 dolari. - 10 dolari ?!
De la cine ?
Trebuie să-mi spui de la cine ai cumpărat gluma, sau te dau afară din spectacol.
N-avea cum s-o cumpere. Abia ieri am scris-o la baia turcească. Minte !
- Nu te-aș sfătui să mă faci mincinos cu atâta ușurință. - Ești un mincinos !
- A cumpărat gluma. Eu l-am văzut. - L-ai văzut tu ?
Aseară am luat masa la Lindy, el stătea la o masă alături...
... și l-am auzit când o cumpăra.
Cineva a furat-o și l-a tras pe sfoară. S-a mai întâmplat. Îți promit că n-o să folosim gluma.
Chiar că n-o s-o folosiți. Am slăbit câteva kile la gluma aia !
Toată lumea ! Luați o pauză afară !
Se pare că mă țin de tine.
- Lapte bătut, te rog. - Și pentru tine ?
Cafea. Neagră.
Vreau să-ți mulțumesc, Amanda, că ai făcut asta pentru mine.
- E în regulă. Nu-i mare lucru. - Ba da, eu cred că e mare lucru.
De fapt, este cel mai emoționant lucru care mi s-a întâmplat de multă vreme încoace.
- De ce ai făcut-o ? - Trebuie să fie un motiv ?
Foarte rar văd ceva făcut fără un motiv. Aproape niciodată, d-șoară Dell.
Mulțumesc.
Mi-e milă de tine. Trebuie să fi avut o viață grea. Ce faci în mod obișnuit ?
- Ce fac ? - Când nu îl imiți pe Clément.
Nu poți să trăiești doar din asta.
Sunt... sunt reprezentantul unei firme franțuzești.
Sunt agent de vânzări. Am o mostră din produsele companiei mele..
- Vrei să te uiți la ea ? - E foarte frumoasă.
E aproape imposibil s-o deosebești de cea originală.
Asta pentru că n-o vedem la lumina zilei. Am niște cercei la fel.
Afară îți dai seama imediat că e falsă. Cu cât o vinzi ?
- 5 dolari. - Până și cutia pare să facă mai mult !
Da, așa e. Dar aș vrea s-o cumperi.
Este o ofertă promoțională.
În regulă. Iau una ca să-ți fac vânzare.
Bun. Ești primul meu client pe ziua de azi.
Îmi permiți ?
Chiar că strălucește... înăuntru, cel puțin.
Strălucește chiar și noaptea. E un proces de fabricare special.
- Ce-i asta ? - Lily, doar 5 dolari !
- Compania lui le vinde ca promoție. - Exact ce-mi trebuie. Ai lănțișoare ?
- Nu avem lănțișoare. Poate mai târziu. - OK, o să iau o brățară.
Asta e singura pe care o aveam. Îmi pare rău.
Oh, azi e ziua lui mama...
O să terminăm prea târziu aici, ca să mai am timp să-i iau ceva.
- E tot în spital. - Vai, Lily, ia-o pe a mea ! O să-mi iau alta mai târziu.
Nu, nu ! Nu știu când voi mai avea altă. A fost o grevă la fabrică...
Pot să aștept. Îmi datorezi 5 dolari.
Gata, copii ! Să mergem !
Scuze ! Trebuie să plec.
- Cele 10 minute au trecut ! Hai, copii ! - Uite-ți cei 5 dolari.
- Să mergem ! - Sper că o să-i placă lui mama !
Bătrâna mea a murit acum zece ani.
Sunt înnebunită după chestiile astea. Când o să ai un lănțișor, să mi-l arăți. Poate îl cumpăr.
Nu cred că o să mai facem vreodată lănțișoare.Se pare că sunt prea periculoase.
- Periculoase ? - Îhî ! Prea multe radiații.
Radia... cum ?
Pietrele astea a fost expuse la radiații nucleare. De aia strălucesc așa.
Um lănțișor ar fi prea puternic.
Toate pietrele alea radioactive strânse în jurul gâtului...
Dar nu trebuie să faci griji cu brățara. Numai să-ți pui vaselină la încheietură în fiecare seară.
Și să nu te zgârcești. Un strat gros de vaselină !
Vaselină ? De ce ?
În felul ăsta n-o să ți se jupoaie pielea.
Hei ! Ce bijuterii vinzi, de fapt ?
Bijuterii radioactive. E o nouă companie franțuzească.
Păi, n-o să reziste prea mult pe piață, dacă îi jupoaie pe oameni de piele.
Trebuie să fiți nebuni !
Mda, va trebui să eliminăm defectul ăsta...
Hei, n-ai uitat ceva ?
Oh, îmi pare rău.
- Plătește el. - Stai așa !
Plătești 20 de cenți pentru el ?
- Da, plătesc eu. - OK.
Mulțumesc.
Harvey, adu-mi o listă cu toate proprietățile noaste imobiliare din oraș.
Mă interesează dacă nu e cumva vreun mic teatru într-una din clădirile noastre.
Cât mai repede, te rog.
Îmi dai voie ?
Trebuie să fii obosită.De câte ori ai repetat dansul ăla astăzi ?
Am pierdut socoteala. Câteodată mi se întâmplă chiar să merg spre casă țopăind.
- Dormi mai bine. Tu țopăi ? - Unde, pe stradă ?
Sigur, nimănui nu-i pasă. Hai ! Te menține în formă.
- Nu crezi că ar putea părea cam ciudat ? - Haide !
Amanda.
Să luăm un taxi ! Nu te certa cu mine !
Vrei să-mi chemi un taxi ?
Cum să nu. Ești un taxi. (joc de cuvinte intraductibil)
Băiatul care cheamă taxiurile vine în 10 minute. Eu doar parchez mașinile.
- Vreau să vorbesc cu managerul. - Întoarce-te peste trei luni.
Poate îi dă drumul până atunci. Pentru bună purtare.
Vino. Alex, glumea și el.
- Îmi pare rău, nu-mi place să mi se vorbească așa. - E vreo problemă ?
- Nu, nu, mă gândeam doar... - La ce ?
La cât de fericită ești.
- Eu, fericită ? - Da, da, poți oricând să uiți de toate.
Asta se vede după cum dansezi, după cum mergi pe stradă.
Indiferent unde ești, tu pari la tine acasă. Trebuie să fie grozav.
Taxi !
- Urcă. - Dar unde mergem ?
În oraș. Hai ! Oh, poți să-mi împrumuți câțiva dolari ? Sunt cam lefter.
De regulă nu cer împrumut.
- Mulțumesc. - De ce nu luăm metroul ?
- Costă doar 15 cenți. - Metroul e prea aglomerat. Să mergem !
- E hotărârea finală ? - În centru !
- Ei, o să ne vedem mâine. - Amanda, nu trebuie să te subestimezi !
O fată ca tine poate avea orice în lumea asta.
Asta seamănă cu ce-mi spun tipii care-mi trimit bilete în cabină prin șoferii lor.
- Dar, din partea ta, e drăguț. - Amanda, n-ar trebui să lucrezi atâta.
Omul lui Dumnezeu ! Greșești enorm !
În teatru, nu ajungi nicăieri fără muncă. Chiar și când ajungi acasă, muncește !
Închipuie-ți ! Cum ar fi să ridici doar un deget...
... și să ai tot ce-ți poftește inima ?
Cum ar fi asta ?
- Nu pot să-mi imaginez. - Ei, gândește-te !
Să zicem că vrei o limuzină. O și ai !
O întreagă clădire. O fată !
- Nu orice fată. - Ei, aproape orice fată, cred.
Respectivul, oricum nu ar băga de seamă diferențele.
De unde știi ? Poate ar vedea.
- Vreodată. - Uite o idee bună. Gândești !
Un om de ăsta îndrăgostit nebunește ! Cu toată puterea lui.
- Vezi ? Acum lucrezi ! - Chiar că !
Dar nu te opri ! Ține-o tot așa ! E cu o fată. Îi spune noapte bună.
- Ea spune "Noapte bună". Și... - Și ce-ar face el ?
Probabil, ar pune mâna pe ea.
- Și ea ce ar face ? - Ei, asta e problema ta.
- Noapte bună. - Te rog ! Mă faci să mă simt plin de talent.
- N-am putea să mai lucrăm ? - Nu pot, nu acum.
Noapte bună.
Îmi pare rău c-am întârziat.
- Ai mâncat, tată ? - Te-am așteptat pe tine.
Ah !
Probabil iar vreun golănaș din ăia !
Dumnezeule, acum au și șofer !
Am nevoie de telefon, Willie.
- Salut, Miller... - Salut.
- Ce se întâmplă ? - Asta vreau și eu să aflu: ce se întâmplă.
Freeway Realty ? Cu dl. Osgood, vă rog. Dl. Osgood ? Numele meu e Miller.
Sunt directorul de la Theateround. Tocmai am primit scrisoarea dvs. Trebuie să fie o greșeală.
Sunteți o firmă care se ocupă de bunuri imobiliare. Poate nu știți cum se închiriază spațiile pentru teatre.
Aș putea să vă întâlnesc, d-le ?
Dă-mi un scotch, Willie. Ăștia-s nebuni ! Vor chiria pe un an în avans !
Ai mai auzit de una ca asta, Coffman ?
- Nu poți găsi un alt teatru ? - Am așteptat patru luni pentru ăsta.
Avem contracte, pentru costume, decoruri...
Ce-i spun acum lui Burton ? Și-a ipotecat mașina, casa.
E dator peste tot. Asta o să-l omoare.
Pur și simplu nu înțeleg.
Am găsit, d-le Coffman. Freeway Realty.
Acționar principal: lnvestors Național, care e controlat de Clément Enterprises.
- Altceva mai doriți ? - Nu, mulțumesc, Susie.
Bourbon, te rog.
Șase.
Duble.
Cineva a spus că oamenii bogați sunt doar niște oameni săraci cu bani.
Ăsta e un neadevăr. Oamenii bogați nu sunt oameni.
Pot fi simpatici, democrați, politicoși...
Câteodată poți chiar să-i iei drept ființe umane...
... dar ai grijă să nu le stai în cale.
Domnule !
- Stai jos. - N-o să stau !
- Ai băut. - Nici o surpriză pentru dvs.
Sunt sigur că serviciul dvs. secret v-a dat toate informațiile despre mine.
Când sunt total dezgustat de rasa umană, devin un bețivan de rând. D-le Clement...
Nu prea ții la băutură.
Da' mă țin încă destul !
Și nu mai încercați să mă întrerupeți !
Ești foarte vorbăreț când ești beat. Despre ce e vorba ?
Cine v-ar spune adevărul când e treaz ?
Sunteți un om foarte înfumurat, maiestate.
Glumițele astea cu care îi dați gata pe toți pe aici...
La teatru n-au prea ținut. Și cum merge cu fata ?
Nu prea strălucit, nu ? Nu merge când n-aveți "verzișorii" la dvs !
Banii, înălțimea voastră ! Ăștia nu vă pupă pe dvs., pupă banii dvs. !
- Cred că ar fi mai bine să pleci acum, Coffman. - Să plec ?! Demisionez !
Totuși, doar o întrebare: Cum puteți dormi noaptea...
... când opriți un spectacol, lăsați pe drumuri 40 de oameni și ruinați un om...
... doar pentru că au avut colosala îndrăzneală să râdă un pic pe socoteala marelui Clement !
- Să oprească spectacolul ? - Oh, n-o s-o dovedească niciodată la tribunal.
Dar ce coincidență ! Dvs. sunteți acționar principal la Investors Național,
... care deține, practic, Freeway Realty,
... care, dintr-o dată vrea avans pe un an pentru teatru.
Ce mai coincidență... Dență.
Am priceput. George Wales.
Vezi tu, el m-a crescut. Era îngrijorat pentru mine.
Nu știu nimic despre astea, Coffman.
Vino aici.
Hai, acum ! Te-am ascultat politicos.
Stai jos.
Faci o greșeală. Foarte importantă.
Ai dreptate: oamenii râd zgomotos la glumele mele pentru că sunt bogat.
Știu asta.
Dar ce pot eu să fac ? Îmi place să spun glume.
Numai cei săraci pot spune glume ?
E adevărat și că dăruiesc multe brățări..
Dar trebuie s-o fac. Ele se așteaptă la brățări.
Spui că sunt îngâmfat.
Nu. Dacă aș fi îngâmfat, nu aș da brățări.
Aș zice:"Trebuie să mă iubești pentru minunatul meu zâmbet"
Dar e oare posibil să iubești un om bogat și pentru altceva, nu pentru bani ?
Uită-te la tine însuți.
De câte ori îmi vorbești spui "Sir, sir, sir, sir".
Mă respecți chiar atât de mult, d-le. Coffman ?
Evident că nu.De fapt îmi saluți banii.
- E adevărat, nu ? - Da, este.
Dar bineînțeles. Întotdeauna e adevărat. Cu excepția unei singure persoane...
Doar fata aceea a vorbit numai cu mine.
Nu cu banii mei, nu cu numele meu, cu mine.
Și de aceea, nu am de gând să o pierd.
Sper să n-o pierdeți.
Sincer sper să nu.
Am o slujbă aici. Pentru un om cinstit.
Mulțumesc, d-le.
- De data asta nu mă adresam banilor dvs.. - Ne vedem dimineață.
Și...
Pentru soția d-tale, să mă ierte că te-am ținut atât de târziu.
Nu-mi spune acum că vreau să-ți cumpăr sprijinul.
Vreau, numai că fiecare nu poate să dea decât ceea ce are, așa că eu îți dau asta.
Vino devreme. Avem multe de făcut.
Vreau ca soția mea să arate splendid. Trebuie să fac cumva să bag o groază de bani în spectacolul ăsta.
Soția dvs ?!
Ia te uită acum !
Deci, când dl. Welsh, aici de față, a spus că vrea să investească într-un spectacol...
... mi-am zis:"Am văzut o parte din spectacolul lui Burton. E foarte bun."
Și, cum dumnealui urmează să plece din oraș,...
... m-am gândit să vă pun față în față.
Mă bucur că ți-a plăcut spectacolul atât de mult, încât i-ai recomandat amicului să bage bani în el.
Dar, nu cred că vom putea folosi mai mulți bani.
- Chiar așa ? - Da. Suntem supra-finanțați.
Totuși, s-ar putea să...
... vreau să zic, s-ar mai putea face câteva mici cheltuieli.
Trebuie să mă uit prin registre. Și, dacă se poate, vă primim.
- Foarte amabil din partea dvs. - Pot să vorbesc deschis ?
- Da, desigur. Spuneți. - Îmi place de dvs.
Îmi place că un comerciant în retragere, ca dvs., se interesează de show business.
- De asta vă primesc. - Înțeleg.
Acum, pot vorbi deschis ?
- Ziceți - Mulțumesc
De 30 de ani port tot felul de negocieri...
... și nu cred să mai fi întâlnit un negociator atât de prost ca dvs.
- Sunteți de-a dreptul groaznic ! - Ce vreți să spuneți ?
Să vă dau un exemplu de franchețe.
Nu numai că nu sunteți plin de bani, d-le. Burton,...
... dar trebuie să plătiți chiria pe un an în avans.
În mod prostesc v-ați ipotecat casa și nu mai puteți căpăta de nicăieri nicio lețcaie.
Dacă mai așteptam 10 zile, puteam să vă iau teatrul pe gratis, și probabil și casa.
Asta e franchețe. Te rog închide gura, tinere ! Mulțumesc.
Acum, pentru că îmi place de dvs...
Sunt gata să vă finanțez tot spectacolul și să am doar 51 procente.
Atunci o să aveți tot controlul.
Bineînțeles. Niciodată nu bag banii undeva unde nu am controlul.
Vă recomand să acceptați această ofertă, d-le Burton. E foarte generoasă.
Vreți să știți ceva ? Așa e.
- Sunteți mai deștept decât am crezut, d-le Burton. - Semnez și citesc după aia...
Am 51 de procente. Control complet.
Stați așa, copii, stați așa !
Toată lumea, adunarea !
- Care e mireasa ? - Nu e aici.
Nu-mi vine să cred. Nu credeam că o să se însoare vreodată.
- Ce ?
- Acum, hai, înăuntru. Și tu, John, vino înăuntru !
Oho ! O să fie copii. O grămada de copii !
O să ai parte de un bonus, dacă se căsătoresc.
- Dublu, dacă au un copil. Un băiat. - O să fac tot ce pot, d-le.
Știu că ați auzit zvonurile cum că aș avea probleme bănești.
Da, e adevărat. Era adevărat.
Am aici un cec care ne asigura chiar mai mulți bani decât avem nevoie pentru a lansa show-ul.
N-o să vă spun cât, pentru că o să vă înghesuiți să cereți măriri de salariu.
Aș vrea să vi-l prezint pe noul meu partener,
dl. George Welsh, un comerciant în retragere, cu interes în show business.
Dl. Welsh, trupa dvs. recunoscătoare.
- În regulă, eliberați scena ! - Asta nu înseamnă nimic, d-le.
Oamenii din show business se îmbrățișează mereu. Sunt exuberanți.
Și de ce nu poate fi exuberantă cu Jean-Marc ?
- "Specializare. " - S-o luăm de la pod, băieți !
Ăsta e numărul pentru care a fost angajat. Acum o să vedem.
Stați ! Stați ! Știi ce-ar fi hazliu să facă, numai să nu strice ritmul ?
În timp ce ea cântă, el să facă "cucurigu"
Mda, e foarte hazliu, Oliver. Dă-i drumul, fă "cucurigu" !
- Cucurigu...
Nu, nu ! Ca un cocoș adevărat, știi...
Cam așa.
- Încă o dată !
Nu, mai tare.
- Așa ? - Da.
Foarte bine. Păstrăm asta. Exersează acasă !
Luați-vă costumele și o să repetăm tot numărul, de la început.
Repetiție cu costume ! Dublurile pe scenă ! Hai, copii, să mergem !
- Să ne mișcăm mai repede ! - "Specializare."
Jean-Marc Clément a, un cocoș ! Taică-său se răsucește în mormânt.
La naiba, ai dreptate ! Nu e bine.
Nu credeam că o să ajung atât de ridicol.
El are toate glumele și eu sunt cu "cucurigu".
Păi, ia tu glumele și lasă-l pe el să facă "cucurigu".
- Ce-ar fi să-l dăm afară ? - Nu, nu, ar necăji-o pe ea.
N-o s-o impresionezi niciodată făcând pe cocoșul, decât dacă ea ar fi o găină.
Știi, sunt anumite căi sigure pentru a atrage femeile.
Când au 10 ani, le place dacă umbli în mâini pentru ele.
Când cresc, le plac alte lucruri, cel mai mult dintre toate - banii.
Jean-Marc, spune-i cine ești. O să fi logodit în mai puțin de 15 minute.
Sau, poate, tocmai de asta ți-e frică.
Poate... puțin.
Nimeni nu e iubit doar pentru el însuși. Ești iubit și pentru ceea ce poți face.
Dacă ea te-ar putea vedea cum te văd eu...
... conducând o ședință o după-amiază întreagă...
... încercând să convingi niște inși nesiguri să investească 10 milioane într-un proiect...
... s-ar putea să se și îndrăgostească de tine. Ăsta ești tu.
Nu, George, asta e puterea mea. Sunt banii strânși de cinci generații. E miliardarul.
Dar nu sunt eu și vreau ca fata asta să se îndrăgostească de mine.
Momentan îl admiră pe Tony Danton, pe el îl sărută,
și știm cum e cu atractivitatea.
O să continue să-l admire și să-l sărute până se va îndrăgosti de el.
Și tu, cu miliardul tău de dolari, poți face "cucurigu" până o să-ți crească pene.
Băiete, fiecare bărbat luptă cu ce are.
Și în lupta asta tu n-ai nicio șansă.
- Doar... doar dacă fac rost de muniție mai bună. - Ce vrei să spui ?
Tot ce are el e de cumpărat. Alții îi scriu glumele,
... și nu pe cele mai bune, pentru că show-ul ăsta nu-și poate permite ce-i mai bun.
Dar eu pot.Ai ceva idei sau sugestii ?
Nu chiar acum... Ei, da. Deținem multe acțiuni la NBC, nu-i așa ?
Ia să văd ! Oamenii noștri acolo sunt Comstock și Yale.
Amândoi au poziții cheie.
- Spune-le că vreau un profesor. - Ce ?
Spune-le să-mi dea pe cel mai mare actor comic din lume.
E foarte măgulitor, dar sunt comici mai mari decât mine...
De exemplu e... uf !... mai e...
Știți, probabil aveți dreptate !
D-le Berle, aș dori să dați cea mai mare atenție ofertei mele.
Cum să nu. Este o ofertă foarte, foarte generoasă.
... dar d-nii Comstock și Yale vă vor spune că am obligații contractuale cu televiziunea.
Asta nu-i nicio problemă, Milton.
Clément Enterprises are un pachet mare de acțiuni la NBC.
Înțeleg. Ei bine, domnule, asta o chestie foarte, foarte tare.
La început nu mi-am dat seama dacă asta e suma pe acre mi-o oferiți, sau e numărul meu de asigurări sociale.
Deci, d-le Berle, poți face treaba asta ?
D-le, depinde de cantitatea de umor.
Vorbiți despre un fel umor de tipul ha-ha, de unul de tipul ha-ha-ha...
sau de umor la greu ?
Hai să vă arăt mai întâi mersul meu comic. E demențial.
Vedeți, mă ridic și merg pe glezne.
Acum ridicați-vă și lăsați-mă să vă arăt cum se face.
- Trebuie să vă suciți gleznele... - D-le Berle ! Nu eu sunt elevul dvs. !
- Nu dvs. sunteți cel pe care urmează să-l învăț ? - Nu.
- Păi, cine e ? - Jean-Marc Clément.
Bun. E mai bine. Picioarele un pic mai depărtate.
Acum întoarceți-vă și mergeți înapoi. Vă descurcați grozav, d-le ! Asta e ! Minunat !
- Cel mai jalnic lucru pe care l-am văzut. - Fac ceva greșit ?
Oh, nu. O faceți nemaipomenit. Doar că trebuie să exagerați puțin. Priviți-mă iar !
Doh... doh... doh... doh.
Pricepeți ? Scoateți sunetele astea când mergeți ! Porniți !
Doh... doh...
Sună ca și când "doh" n-ar însemna nimic pentru dvs. Și, probabil, nici nu.
Ai putea să-mi arăți ceva mai... sofisticat ?
Sofisticat ? Să vedem...
Am găsit, puiule !... Scuzați-mă, d-le Clement. Am o idee grozavă !
- Vreți ceva sofisticat ? - Da.
O să fie grozav ! Intrați pe scenă în cel mai sofisticat mod cu putință.
Foarte bine dispus, suav, cu clasă, cu demnitate și șarm
Și vă opriți pe loc. Priviți publicul pentru un moment.
Și apoi începeți să umblați așa !
Publicul va urla de entuziasm.Va urla !
Mr. Berle, prefer să nu fac asta. Ăsta ești d-ta, nu eu.
Am... doamne ! Am o poantă pe care fac întotdeauna !
E dinamită curată ! Cel mai bun lucru pe care îl fac.
Materialul ăsta e original ?
- Original ?
Lăsați-o baltă ! O să încercăm altceva. Să vedem...
Oh, am găsit... am o glumă.
Când o spun la televizor, 40 de milioane de americani hohotesc de râs.
Asta e: ascultați !
"Jur că te omor ! Te omor de un milion de ori !" Vă place ?
- Da. - Îi place. Vreți să încercați ?
"Jur că te omor ! Te omor de un milion de ori !" Spuneți-o !
Asta e. Acum spuneți !
Jur că te omor. Te omor de un milion de ori.
- Sunt bolnav ! - Bolnav ?
Da, de cât am râs la gluma dvs., pentru că sunteți grozav. Grozav !
Ești foarte amabil, d-le Berle, dar eu nu cred că am spus-o bine.
Haideți, d-le Clement ! Sunteți minunat ! Nu-l credeți pe unchiul Milty ?!
Sunteți mare, sunteți minunat, numai că e un fleac, acolo. Nu e cuvântul "kill".
E "kiw"."Kiw." Ia spuneți-l !
- Kill. - Nu, e "kiw".
- Kill. - Nu, trebuie să strângeți buzele... Pot să...
- Te rog. - Kiw.
- Kill. - Nu "kill". Relaxați-vă !
- Kiw. - Kill.
- Nu, "L" nu se aude, Spuneți "kiw". - Keel.
- Oh, no. Not "keel". No. "Kiw. " - Kee.
- Kiw. Kiw. - Kee. Kee.
- Nu. Kiw. Kiw. - Kill. Kill.
Scoateți-l pe "L" afară. Vreau să zic să nu-l pronunțați pe micul "L". Kiw.
- Kill. - Nu, puțin... Trebuie să spuneți "kiw".
Kiw.
Kill.
Lăsați-o baltă. O să încercăm altceva.
Asta e crimă curată. Ce fel de slujbă mi-ați dat ?
- Oh, mă tem că n-are niciun rost. - Ce tot spuneți ?! O să vă fac atât de amuzant...
... încât singură dvs. problemă va fi s-o opriți din râs, ca să puteți face copii.
Nu. Arată-mi ce pot face cu o femeie.
Din câte am citit eu, cred că dvs. ar trebui să-mi arătați mie.
Nu, vreau să zic ceva comic, ceva amuzant.
Oh, credeam că vă referiți la... Ce puteți face cu...
Am găsit ! Am o chestie tare cu un băiat și o fată. Să coborâm aici.
În scena asta eu o să fiu fata, iar dvs. băiatul. Ați înțeles ?
- Da. - Stați într-un colț și vă așteptați iubita.
Purtați-vă ca și când ați fi nerăbdător."Unde e fata asta ? Trebuia să fie aici."
Eu o să fiu fata. Mă duc la ușă și jucăm, ok ?
- OK. - În regulă. Să încercăm.
Nu, întoarceți-vă cu fața la public. E primul lucru pe care trebuie să-l învățați.
Priviți spre public. Dați-i drumul ! Acum uitați-vă la ceas !
Unde e ? Ar fi trebuit să ne întâlnim aici.
Of, întârzie din nou !
Foarte bine. Țineți minte, eu sunt fată. Sunt fată.
Salut !
Intru.
Cum de 40 de milioane de americani îți spun "unchiu'" ?
- Milton Berle e aici ! - Pe aici, d-le Berle.
- Milton Berle e aici ! Milton Berle e aici ! - Unchiu' Milty.
Opriți ! Opriți !
- D-le Welsh, d-l Berle vrea să vă vadă. - Mulțumesc. Salut, Milton !
Salut, Georgie ! N-am vrut să întrerup repetiția.
- Îl cunoști pe dl. Coffman ? - Ce mai faceți ?
- Bună ziua ! - Acesta e producătorul, Oliver Burton.
- Mă bucur să vă cunosc. D-le. - Încântat să vă cunosc !
Nu bănuiam că dl. Welsh cunoaște asemenea personalități din lumea teatrului.
Georgie ? Cred că glumești ! Unul dintre primii mei sponsori... la radio.
- Asistă un pic la repetiție ! - Cu plăcere.
Rareori avem parte de sfaturi din partea unor oameni ca dvs.
Am trecut doar ca să-l salut pe bătrânul Welsh.
Apropo, când veneam încoace l-am auzit pe comicul vostru repetând.
Minunat ! M-am oprit să-l ascult. Din curiozitate profesională, știi cum e.
Numărul lui chiar că e vesel.
Mr Burton, ați pus mâna pe un comic grozav !
Mr Berle, nu știți cât de mult înseamnă pentru noi aprecierile dvs.
Cheamă-l pe Tony. I-ar prinde bine încurajarea.
Tony ! Tony Danton !
Hai, trupă, eliberați scena !
Da, am venit.
- Nu e el. - Nu ?
- Tony, aș vrea să-l saluți pe dl. Berle. - Bună, Tony.
- Bună ziua, d-le. Berle. - Am vrut doar să-l cunoașteți.
Ăla e tipul.
- El ? - Chiar el.
Hei, tu ! Vino până aici !
Nu, tu ! Da, tu !
- Care-i treaba ? - Tu repetai acolo afară ?
A, aia ?. Câteva bancuri pe care le pregăteam pentru o petrecere cu prietenii.
- Nu-i ceva prea vesel. - Milton Berle crede că e vesel !
Milton...
- Cum, adevăratul, Mr Berle ? - Da, cred că e nemaipomenit.
Te subestimezi, puștiule.
De ce nu repeți numărul și pentru domnul.
- O, nu... - În regulă, eliberați scena !
Eliberați scena, oameni buni !
Faceți numărul cu metroul. Acolo vă descurcați cel mai bine.
Îmi dați voie ?
Vreau să arăt ca un om care merge dimineața la serviciu cu metroul.
E tare de tot ! Privește !
E splendid !
Unde e ? Trebuia să mă întâlnesc cu ea aici. Of, iar întârzie !
Minunat ! Minunat !
Ce amuzant !
N-am mai văzut chestia asta niciodată !
O să-ți ceară să semnezi pentru toată stagiunea.
- Ce-nseamnă asta ? - Să rămâi atâta timp cât se va juca spectacolul.
Va trebui să-ți dea mai mulți bani.
- Hei, ai fost bun ! - Chiar ?
Asta e, trebuie să plec !
- Foarte bine, fiule ! Mult noroc ! - Mulțumesc, d-le Berle.
Welshy, amice, numai bine ! Salutări familiei !
- Da, o să le transmit. - La revedere.
La revedere, copii ! Succes la spectacol !
- Trebuie să semnăm cu el chiar acum. - Evident.
- Cum îl cheamă ? - Nu știu. Al. Alphonse, cred...
Amice, hai până aici !
O să cer 100 de dolari în plus.
Eu n-aș îndrăzni să cer mai mult de 30, dar.. dă-i drumul !
Nu te rușina !
- Nu vorbește nimeni. Mă ocup eu. - Da, domnule ?
- N-a fost rău. - Mulțumesc, d-le.
Scuză-mă, dar cum te cheamă ?
Dumas. Alex Dumas.
Nu, zău ?! Ei, Alex, cred c-am putea folosi numărul ăsta al tău.
Nu promit. S-ar putea să ne lungim prea mult.
- Kerry, vreau să-i crești leafa lui Dumas cu 10 dolari. - Foarte bine, d-le.
- Fă-i un contract pentru toată stagiunea. - În regulă.
Nu-i prea rău, nu, Alex ?
10 dolari în plus !
Nu cred că-i destul, d-le Burton.
Mă întreb dacă am auzit bine.
- Ați auzit. - Ba nu.
Aș vrea 50 de dolari în plus.
Cum de ți-a venit ideea asta absurdă ?!
- Milton Berle a râs. - Era doar politicos.
Ascultă, Dumas, ești nou în show business.
O creștere de 50 de dolari e ceva nemaiauzit. Întreabă pe oricine.
Eu vreau încă 50 de dolari.
Nici nu intră în discuție ! Uite... Amanda, spune-i tu !
Vrea o creștere de 50 de dolari. Vino, dragă, încoace !
Înțelege și tu, Dumas, asta nu-i o afacere mare. Nu te poți aștepta...
Îi ofer 10 dolari mai mult. Nu-i cinstit ?
Nu mă întreba pe mine. Eu... nu...
Dragă, amicul e un începător. Ăsta e primul lui rol mai serios.
Are o șansă nemaipomenită.
Știu... dar...
A fost primit numai pentru că s-a nimerit să arate ca Clement.
Asta nu e cine știe ce șansă...
- Tu i-ai spus să ceară 50 ? - Nu.. ăă...
- Dar 40 ar fi... - Ai înnebunit ?! 40 !
Nu e nevoie să țipi la ea !
Fă bine și nu mă învăța cum să-mi conduc trupa !
Nu ai niciun drept să-i vorbești astfel !
- Vrei să iei 10 dolari sau nu ? - În mod sigur, nu.
Atunci, ești concediat ! Te rog să părăsești teatrul.
- Sunt concediat ? - Ce ? Nu.
- Cum ? - E partenerul tău. Lui îi place de mine.
- Îmi place de el. - Vezi ?
Ei bine, mie nu. Nu-l mai vreau în spectacol. Ieși afară !
Cele 49 de procente ale d-tale îl vor afară, dar cele 51 ale mele îl vor înăuntru, așa că rămâne.
O să rezolv problema cu banii. Vino cu mine, tinere !
- Și acum ce facem ? - Am primit 50 în plus.
- Când te aprinzi, ești ca taică-tău. - Și ea primește 50 de dolari în plus !
Pentru ce ? Care e scopul ?
Ascultă, incidentul e închis.
Propoziția asta o folosea și taică-său !
Și el și ea primesc 50 de dolari în plus..
Cum ? De ce ?
Ascultă, incidentul e închis.
- Dați drumul la repetiție ! - Da, d-le
OK, Amanda, vrei să-ți iei costumul pentru "Let's Make Love" ?
Repetiție cu costume.:"Let's Make Love."
Pot să te ajut ?
Da' chiar că ascunzi tot felul de surprize !
Ai câștigat ceva teren, băiete, dar încă prea puțin.
O simt ! O știu !
Dacă aș învăța să cânt, aș reuși.
S-ar putea să aibă dreptate. Când e vorba de ales, femeile preferă cântăreții în locul comicilor.
Știu. În tinerețe am jucat în show-uri pe Broadway.
Cum apărea vreun june bariton romantic, fetele începeau să respire mai des.
Dacă ar fi să-mi iau viața de la capăt, m-aș face cântăreț.
Vrei alt dascăl ? Îți chem eu unul.
- Să fie cel mai bun. - Tipul la care mă gândesc e cel mai bun.
Alo, centrala ?
Bună dimineața, d-le Crosby. Dl. Clément vă așteaptă.
Pe aici, vă rog.
Walter, câteva note la pian !
Fiți atent ! Începem.
Nu, mai jos aici.
Să aud !
- Frumos.
- O, nu."Romantic" e un cuvânt mare.
Accentuați-l. Încărcați-l cu emoție.
Așa e bine, e frumos.
- Romantic, bu-ba-bu-ba... - Nu, nu !
Nu mai faceți așa pe aici. O să vă aresteze.
Rostiți totul deodată. Dintr-o răsuflare.
- Totul. - Și respirația ?
Noi doi știm că vi s-a tăiat respirația, dar ea o să creadă că e foarte sexi.
Să auzim.
- Acum inspirați adânc !
- E plin de pasiune, credeți-mă !
Vedeți, astea-s trucuri de showman. Îi distrag atenția de la calitatea vocii.
- Știți să fluierați ? - Da, dar...
Nu, ar fi prea complicat, ați putea stârni tot păsăretul din zonă.
- Stați, stați, stați !
Odihniți-vă mai bine. Menajați-vă vocea !
Sper că sărutați mai bine decât cântați, de nu, ați ieșit din cărți.
- Nu-i prea bine, nu ? - Dacă am putea să vă facem să vă mișcați, să dansați...
- Dansați ? - Nu.
Nu dansați, hm ?
O clipă. Cred că știu cum s-o rezolvăm.
Dacă dau de tipul ăsta, sunteți un om făcut.
- E bine, d-le Kelly ? - Of, mda, stați bine pe picioare, d-le Clement.
- Dar trebuie să lucrăm la stil. - Stil...
Ar trebui să... off...
Cum să spun... Trebuie să vă exprimați pe dvs. înșivă, la fel cum o face un actor.
- Un actor ? - Da.
Știți, un dansator se exprimă cu trupul, la fel cum un actor se exprimă cu cuvintele.
- Nu e vorba doar de picioare. - Clar.
Ce doriți cu dansul acesta ? Să vă exprimați iubirea, să faceți curte fetei...
Trebuie să spuneți astea cu trupul. Trebuie să...
Spuneți "Draga mea, te iubesc. "
- Înțeleg. - Trebuie să aveți asta în minte când dansați.
Bun. O să încerc.
- Draga mea... - Da ?
- Te iubesc. - Bine.
Oh, draga mea !
O să încerc din nou.
Draga mea...
- Hai, repede toată lumea ! Vești bune !
- O să încercăm un număr nou.
Hai, copii, să-i dăm drumul !
Stop ! Îmi pare teribil de rău, dar nu el o să-l cânte. Am cumpărat numărul ăsta pentru Dumas.
- Dumas ? - Da, sigur. Îmi pare rău.
D-șoară Dell, vrei să fii drăguță și să-l încerci cu dl. Dumas ?
Asta e o surpriză !
Să-i dăm drumul !
- Sper că nu te-am încurcat. - Nu e vina ta.
Copii, ăsta e un număr scump. S-o facem ca lumea !
Cântecul ăsta cere intimiste, intimitate adevărată.
- Îmbrățișează-l ! Mai aproape !
- Lipește-te de el !
Contopiți-vă unul cu celălalt !
Gura ta mai aproape de obrazul lui !
Sărută-l ! Numai un pic... Acum încă o dată. Bine.
- Strânge-te la pieptul lui !
Stai așa ! Care-i problema ?
- Problema ? - Ești înțepenit.
Relaxează-te !
- Îmi pare rău... - Ai făcut cunoștință cu d-șoara Dell, nu ?
- Da... - Păi, las-o să ajungă la tine !
- În regulă. - Până la capăt.
Atunci o săruți. Zdravăn !
Așa ca să o simtă !
Poți să faci asta, nu ?
O să-mi dau toată silința.
Nu-i rău. Ați prins ideea în mare. O să repetăm restul mai târziu.
Ei, acum putem spune că avem ceva.
Vrei să iei cina cu mine deseară ?
Avem repetiție deseară.
N-am mai întâlnit o fată atât de greu de hrănit !
Vrei să te omori ?
Pentru asta te-am păzit nopți întregi și ți-am pus comprese pe cap ?
Toți îmi spuneau că e o nebunie să te angajez, dar eu am crezut în tine !
Și uite ce îți faci singur !
- Nu striga la el ! - Iar a început cu asta !
- Nu ! Dă-mi-o ! Dă-mi-o ! - Tony, stai !
Nu mai ai nevoie de chestia aia. Hai ! Dacă ai pățit una urâtă...
Nu, nu, fetițo, e normal pentru mine.
Mi-e clar acum. Înainte de ăsta am avut trei spectacole grozave.
Toate trei au fost suspendate.
Toată lumea a spus că sunt grozav, dar nimeni n-a apucat să mă vadă.
Acum, în sfârșit, am învățat lecția. Am învățat-o !
- Dar nu e vina ta. - Tocmai.
Las-o baltă, Mandy ! Vreau să ies.
Cum adică, să ieși ? Demisionezi ? Asta nu înseamnă că ieși.
Ești actor. Oriunde te duci, orice faci, nu poți ieși din asta.
Nu, nu chiar ies.
Știu că pot face numărul mai bine ca el. Tot ceea ce cer e o șansă.
Aveam tot dreptul să le arăt, dar ei nu mi-au dat nicio șansă.
Nu-i cinstit. Trebuia să aibă o șansă. E dreptul lui.
- Omul cu banii nu vrea. Ce pot eu face ? - Încearcă să-l faci să asculte !
- Cred că meriți... - Atunci fă-o !
Cum ? El are controlul acum.
O să ies eu cu Alex și-l țin afară vreo jumătate de oră.
Între timp, Tony, ai șansa să-i arăți d-lui Welsh ce poți.
Dragă, cum să-l fac pe omul ăla să asculte ?
Cum ? Urcă-l pe scenă, imediat cum plec eu.
N-o să plece din teatru.Va trebui să asculte.
- Poate să mă ajute Lily. Știe rolul. - Bine.
În regulă. Hai să încercăm !
Curaj, acum !
S-ar potrivi acum un vechi toast chinezesc.
Fie că ai noștri copii să țină unul la altul.
Numai atât ? Pe chinezește era mai lung.
Că, de nu, va fi gălăgie în casă.
- Câte limbi vorbești ? - Cinci sau șase.
Să nu-ți faci probleme cu nota de plată. O împărțim pe din două.
Mulțumesc tare mult, dar am suficient ca să plătesc pentru asta.
Sunt foarte fericit, Amanda. În seara asta am înțeles de ce m-am născut.
Asta e drăguț...
N-ai putea găsi o slujbă mai bună dacă vorbești atâtea limbi ?
Cândva va trebui să vii în Franța.
În anotimpul ăsta, cerul Parisului are exact culoarea ochilor tăi.
- Te superi dacă îți spun ceva personal ? - Deloc.
Poate nu ești destul de ambițios.
Pentru că, acum că te cunosc...
De exemplu, Națiunile Unite sau Departamentul de Stat ar putea folosi un om ca tine.
Sau în lumea mărilor afaceri, să negociezi cu oameni de peste tot.
- Știi, ai ceva aparte... - Ce anume ?
Ei, nu chiar eleganță, dar un fel de demnitate...
Spun asta, pentru că, deocamdată, nu-ți pot găsi un loc.
Poate din cază că nu lucrezi unde ar trebui.
- Întotdeauna ai fost vânzător de bijuterii ? - Nu, nu întotdeauna.
- Îmi pare rău. N-am vrut să fiu băgăreață. - Te rog, nu te jena.
Bine atunci. Să mai bem puțin vin.
Amanda, sunt îndrăgostit de tine.
- Asta acum, Alex... - N-am mai spus-o niciodată în viață.
Amanda, vreau să te măriți cu mine.
- Alex... - Ce îmi răspunzi ?
- Deci, nu ești căsătorit... - Căsătorit ? De ce ai crezut...
Niciodată nu spui nimic despre tine, deci ce puteam să cred ?
Nu sunt și nici n-am fost vreodată căsătorit.
Draga mea, doar sentimentele tale contează.
Ce simți pentru mine ? Trebuie să știu.
- Ai pățit ceva înspăimântător ? - Ce îți închipui ?
Ei, am făcut câteva lucruri în viața mea. Mi-e destul de greu să vorbesc despre ele.
- Nu, nu draga mea. - Dar trebuie să avem încredere unul în altul.
Am încredere în tine cum n-am avut în nimeni în toată viața.
- Ce e ? - Trebuie să-mi cer iertare.
Stau aici și-ți cer să ai încredere în mine, dar, de fapt, îți joc un renghi destul de urât.
Mie ?
Te-am adus aici ca să îi dau o șansă lui Tony pentru numărul tău.
- Pricep. - Chiar acum joacă pentru dl. Welsh.
- Putem pleca, dacă vrei. - Desigur, dacă vrei.
Îmi pare foarte rău că am ajuns în viața ta prea târziu.
Sper că o și fii foarte fericită.
Oh, n-am vrut să spun asta !
Am vrut doar ca Tony să-și aibă șansa lui.
Pentru tine actoria e doar o slujbă în plus, pentru el e viața.
Te rog, dragă, stai jos ! Stai jos !
Sper că nu te-ai supărat, Alex, pentru că îmi place de tine.
Îți place ?
O, fată dragă, mărită-te cu mine !
- Te ador. - Dar...
Foarte bine. N-o să te mai torturez.
Nu sunt deloc vânzător de bijuterii.
Sunt un om foarte bogat.
De fapt, chiar sunt Jean-Marc Clément.
Nu mă crezi ?
- Hai, să luăm un pic de aer ! - Nu vorbesc prostii !
Vezi tu, acum câteva zile funcționarul meu pentru relații publice a venit la mine în birou...
- Ce funcționar ? - Amanda, sunt Jean-Marc Clément.
Tocmai mă întorsesem de la biroul din Hong Kong și cel de la relații publice mi-a spus...
- Trebuie să... Mi-am lăsat... - La Variety...
- Nici măcar n-am.. - La teatrul Variety...
- Amanda !
Amanda ! Amanda !
Sunt miliardar !
- Ați putea aștepta să cânt cu d-șoara Dell ? - De fapt, este numărul ei.
Ei bine, nu văd ce diferență ar putea să fie.
Amanda.
- Amanda. - Pleacă ! Îmi îmbrac costumul.
Ascultă-mă ! Am venit aici cu omul meu de la relații publice...
Draga mea, sunt Jean-Marc Clément.
N-o mai spune din nou. Nu trebuie să fii el.
Dar trebuie să fiu. N-am ce-i face !
Te-am văzut, te-am dorit și, înainte să-mi dau seama, eram Alexandre Dumas.
Știi ce-am făcut ? L-am luat pe Bing Crosby să lucreze cu mine la cântec.
I-am plătit pe Milton Berle și pe Gene Kelly și...
- Oh, dragul meu... - Da ?
- Numai eu sunt de vină. Vino înăuntru. Întinde-te ! - Da. Da. Da.
Ți-am spus să intri în pielea personajului și asta e minunat.
Dar acum trebuie să ieși de acolo.
- Amanda, mă scoți din minți ! - Nu spune asta. Relaxează-te !
O să treacă toate.
A fost odată un actor...
... care l-a jucat pe Abraham Lincoln de foarte multe ori... asta e adevărat...
Și-a lăsat barbă, umblă îmbrăcat ca Lincoln...
... și știi ce se spunea despre el ?
"Arată ca Lincoln, vorbește ca Lincoln...
... ăsta n-o să fie mulțumit decât dacă îl împușcă cineva."
- O să ți-o dovedesc. - Nu contează. Nu trebuie să fii bogat.
- Nu ? - Dacă e adevărat ceea ce mi-ai spus.
Banii nu înseamnă nimic pentru mine. Pot lua slujbe.
Uită de toate astea, bine ?
Fată dragă, cât de mult am așteptat să aud cuvintele astea !
Mă bucur.
Atâta mă bucur !
Acum spune-mi, cine ești ?
Amanda, sunt Jean-Marc Clément.
Ascultă, Alexander, ce-i prea mult e prea mult !
OK, cheamă-l pe Berle, cheamă-l pe Gene Kelly, pe Bing Crosby ! Hai !
Cum să nu, chiar acum mă duc să-i sun !
Te amuză grozav chestia asta, oricine ai fi !
- Nu suport să-și bată cineva joc de mine ! - Pot fi de ajutor cu ceva ?
- George, spune-i cine sunt ! - Cine sunteți, d-le ? El e Alexander Dumas.
- Nu, George ! Spune-i adevărul ! - Adevărul ?
- Da !! - Vă rog să mă iertați. Asta-i cu totul altceva.
- De fapt, el e Jean-Marc... - Marc Clément !
- Cum ? - Și cine ești d-ta ? Presupun că regele Farouk.
Sper că v-ați amuzat amândoi. Dar, cum se zice, jucați prost și n-aveți haz.
Dar...
E prea mult să întreb dacă trebuie să îmi placă cum interpretează ?
Bineînțeles că îți place. Nu asta e problema.
Ascultă ! Fă rost de un ordin de interzicere a spectacolului.
Încălcarea dreptului la viață privată.
Nu poate să facă asta. E imposibil.
Evident că poate. Acesta e un document cât se poate de legal.
Asta e sfârșitul. Povestea vieții mele.
Trebuie tăiat numărul "Specialisation".
Nu-l puteți tăia ! E un număr minunat. Îmi place la nebunie !
Da, dar el îl consideră o insultă.
Ei bine, o să luăm un avocat. Cine-i el, Hitler ?!
Scuzați-mă, am o sugestie.
Pentru fiecare avocat al vostru, Clement o să aibă cinci.
- Aveți o armă mult mai bună. - Care-i aceea ?
Singura căreia Clement nu poate să-i reziste.
- O femeie frumoasă. - Bine zici.
Dacă d-șoara Dell i-ar face o vizită, sunt sigur că l-ar vrăji imediat.
- Să-l vrăjesc ? Aș prefera să-l omor. - Sunt sigur că o să-l găsești adorabil.
Ce zici de asta, Amanda ? Dacă i-ai spune ce urmărim cu spectacolul...
Cred, tinere, că e o idee bună, dacă însă te vei duce și d-ta.
- La urma urmei sunt amândoi francezi. - Exact ! Amândoi sunt francezi.
Aș fi bucuros să ajut, dacă pot.
Încearcă ! Nu mai e timp să ne judecăm, din moment ce avem premiera deseară.
- Nu mă duc singură cu el, sau cu amicul lui. - No, dragă, mergem cu toții.
- O să încerc să obțin o întrevedere. - Ar fi mai bine să dau e telefon !
Strașnic ! O să i-o spui în franțuzește.
- Bună dimineața, d-le. - Bună dimineața.
Vrem să-l vedem pe dl. Clément.
Suntem de la spectacolul " Let's Make Love". E foarte important.
Ce e cu ea ? Am spus ceva nepotrivit ?
Hei, ce e cu voi ?
Vrei să vii ?
- N-a spus că putem intra, nu ? - Nu.
- Bună dimineața, d-le. - Bună dimineața.
Vrem să-l vedem pe dl. Clement. E aici ?
Da, domnișoară.
Presupun că putem foarte bine să intrăm.
Ce e asta, un război al nervilor ?
Alex ! Nu te poți așeza acolo !
Nu poți să-i răsfoiești corespondența !
Mă ocup de corespondență acum..
Trebuie să te vadă un doctor. Vino !
Trebuie să plecăm de aici !
Hai ! Hai cu binișorul !
Trebuie să ieșim de aici...
- Bună dimineața !
Pentru dr. Gino Martinelli, Milano.
Mio caro amico, sua proposizione riguardo automobile mi sembra molto ragionevole.
Cionondimeno, io confirmerò mio sentimento sulla questione în seguito.
Però spero che lei troverà qualche cosa abbastanza importante.
L miei migliori complimenti a lei e a sua moglie,
senza dimenticare la sua carină figlia Caterina.
Vostro devotissimo, Jean-Marc Clément.
De ce nu stai jos ? N-o să dureze mult.
Nu, d-le. Nu stau.
Asta e tot.
Te rog, draga mea ! Draga mea !
Nu era altă cale.
Tu...
- Să-ți fie rușine ! - Te rog să mă înțelegi !
Să mă lași să merg înainte cu asta ca o țicnită, când știai ce simt pentru tine !
Îmi cer iertare ! Te implor !
Iartă-mă, draga mea ! Te implor !
Dar uită-te și tu ! Uită-te ce s-a întâmplat din clipa în care ai aflat cine sunt.
Chiar și tu ai fost intimidată. Admite !
Nu m-ai mai văzut pe mine, ai văzut doar puterea.
Într-adevăr, de când mă știu n-am fost mai umilită !
- Ai fi putut măcar să-mi spui cine ești. - Ți-am spus.
- Și cum de te-ai așteptat să te cred ? - Pentru că era adevărat.
Asta nu e o scuză.
Ascută, draga mea, asculta !
Nu vreau să te mai văd câte zile voi mai avea de trăit !
Amanda !
Amanda...
Amanda, draga mea, ascultă-mă !
Vreau să oprești liftul și să te întorci
N-o s-o fac.
Sunt aici sus, deasupra tuturor...
... dar sufletul meu coboară în stradă cu tine.
De aceea, te implor să înțelegi că trebuie să opresc liftul.
- Ține-te bine, dragă ! - N-o să oprești...
Să nu îți începui c-o să mă vrăjești ca să te iert...
Ce viață !
Și eu, care tot timpul mă gândeam cum să-ți fac cinste cu o masă !
Cum de-ai putut să te uiți la mine purtându-mă ca o proastă ?!
Alexandre Dumas !
- Cei trei muschetari...
- Trișorule !
De ce îmi place de tine ?
O, doamne !... E cald aici...
"Let's make love"
Pot să mai îmi iau diploma ?
"Let's make love."
Ce-o să se mai mire ăia de la seral !